EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Detta har hänt...
Det var en otäck demon.
-Vad hände? -Typisk besättelse.
De minns inte vad de gjort.
Klaven tänker förflytta mig till Idris.
-Jag fick dig just tillbaka. -Följ med mig.
Vill Klaven splittra din familj igen? Jag kommer.
-Ett hål rakt genom bröstet. -Precis som världslingen i bårhuset.
-Den gömde sig i liket. -Kan demoner göra sånt?
Jag ordnade en demonattack som avledningsmanöver.
Den är i henne.
Dra åt helvete där du hör hemma.
Du är inte här för mig utan för själssvärdet.
Ta min son. Döda den andre.
Alec.
Vad har jag gjort?
Alec.
Flytta på dig.
-Hur länge har du varit här? -Jag är glamoriserad. Ingen ser mig.
-Anklaga inte dig själv. -Det gör jag inte.
Vem talar du med?
Jag är din parabatai. Jag vet vad du går igenom.
Det som hände Jocelyn var demonens verk, inte du.
-Ur vägen. -Du.
Samma sida. Om du minns?
Kom tillbaka in.
Sista stället jag vill vara.
Alec, Valentine har själssvärdet. Han dödade Tystbröderna.
-Våra soldater... -Låtsas inte som om det inte hänt.
Jag kunde inte rädda dig från Valentine... eller från Benstaden.
Hon var Clarys mor.
Din mor.
Ingen anklagar dig.
Det borde de.
Amen.
Jag är mållös.
Är min hebreiska så dålig?
Jag önskar att jag kunde få tag i Luke.
Han säger jämt till när han lämnar stan.
Jag är orolig.
Din mamma var allt för honom.
Han behöver tid att bearbeta det.
När du dog, var jag... förtvivlad.
Förkrossad.
Var du?
Självklart.
Simon... Jag kunde inte tänka mig ett liv utan dig.
Men jag fick dig tillbaka.
Simon.
Du var död...
...men du återvände.
-Ja, men... -Vi kanske kan få tillbaka min mamma?
Clary, jag...
Okej, men i den här galna världen vi plötsligt lever i,
händer saker som jag aldrig trodde kunde hända,
så det kanske finns ett sätt. Vi kanske kan få henne tillbaka.
Clary... jag vet hur du älskade henne.
Men ibland finns det saker man bara...
Man måste acceptera.
Nej.
Jag tänker inte acceptera det här.
-Absolut inte. -Är det möjligt?
Säg mig, är det möjligt? Ja eller nej?
Visst, det finns magiker som har klarat det.
Men det du talar om är mörk, mörk magi.
-Den är helt oförutsägbar. -Har du nånsin gjort det förut?
Nej. Och uppmuntra henne inte.
Förlåt, raring. Jag vet hur viktig hon var för dig.
Hon var min mamma. Om vi pratade om din mamma...
Jag skulle inte göra det.
Jag förstår inte.
Jag var nio när min mor insåg vad mina kattögon betydde.
Hon kunde inte leva med vetskapen att hon fött en demons son.
Så hon tog sitt liv.
Med denna keris.
Jag är ledsen. Jag visste inte.
Det var länge sen.
Och med tiden... blev det lättare.
Aldrig lätt, men lättare.
Din mor var en speciell kvinna.
Hon ville skydda dig till varje pris, så hon bad mig radera ut dina minnen.
Eftersom vi inte kan få dem tillbaka...
Ta ett av mina.
Herregud.
-När var det här? -Dagen jag mötte dig.
Det första jag märkte var att ni har samma skratt.
Att mista sin mamma...
...är inget man lindrar med magi.
Man dyker rakt in i sorgen och gråter ögonen ur sig.
Hur är det? Ska vi ta nåt att äta?
Koreanska grillen? Stället med rispudding? Vad du vill?
Sova, tror jag.
-Jag följer med dig till Institutet. -Du borde gå hem.
Nej. Jag lämnar dig inte förrän jag vet att du mår bra.
Vad betyder egentligen "bra"?
Gå hem, Simon. Till din mamma.
Säg att du älskar henne.
Under attacken mot Benstaden stred Jace tappert,
och Klaven har frikänt honom från alla anklagelser.
Lydias läkare i Idris säger att hennes tillstånd förbättras.
Ute ur sjukstugan på rekordtid, och ser bra ut.
Det gör jag jämt.
Var är Alec?
-Han ville vara i fred. -Det finns ett nytt hot.
Valentine har dödsbägaren och själssvärdet,
två av de tre Dödliga redskapen. Vi måste ta reda på hans plan...
-Är du okej? -Jadå.
Men ingen annan verkar vara det. Allt tittar på mig.
Jace, förlåt att jag lät dem ta dig till Benstaden.
-Jag trodde... -Det är okej.
Du räddade Alecs liv... och mitt. Jag hade gjort likadant.
Med begravningsriten imorgon
har 26 Tystbröder och tre Shadowhunters dött.
Ta tid att sörja, och planera för fortsättningen. Order kommer snart.
Fortfarande ont i axeln?
Lite stel.
Oroa dig inte för mig. Håll ett öga på Clary.
Jag borde ha lovat att följa med dig till Idris.
Vi kunde ha gett oss iväg genast.
Hej.
Mår du bra?
Jag mår bättre om folk slutar tala tyst och säga åt mig att det är okej att sörja.
Det förstår jag.
Jag vet inte varför. Men jag...
...känner inte nåt alls just nu.
Känslor fördunklar omdömet, eller hur?
Clary, hela mitt liv har jag kämpat mot mina känslor.
Och se hur det gick för mig.
Du miste också din mor.
Vad känner du?
Jag vet inte.
Jag hoppades kunna lära känna henne. Och hon mig...
...som nåt mer än bara ett misslyckat experiment.
Jag hoppades att vi skulle få mer tid.
MAGIKER-AKTER
Ser man på. En Shadowhunter vid min dörr.
Låt mig gissa.
Du är olyckligt kär och vill att din drömpojke ska älska dig igen.
Kan du uppväcka min döda mor?
-Hon dog nyss, och... -Stackars barn.
Jag är så ledsen.
För din förlust. Men också för min stora mun.
-När dog hon? -För två dagar sen.
Jag vet att det är mörk magi...
Det uttrycket används av trollkarlar som är rädda för sina egna krafter.
För en sån som jag, som kan bemästra dessa krafter,
är all magi likvärdig.
Så det är möjligt? Att uppväcka döda?
Den stackarn flög rakt på fönstret imorse.
Den smällde i så hårt att det hördes från övervåningen.
Den måste ha dött omedelbart.
Så som svar på din fråga... ja.
Det är absolut möjligt.
Jag har aldrig sett en sån läkarmottagning.
-Bor du här också? -På tredje våningen.
Andra våningen används för min magi-utövning.
Här nere försöker jag förlänga världslingarnas dyrbara liv.
Man har att göra.
Hej där.
-Vad heter du? -Det här är Madzie.
Hej, Madzie.
Gå och be Leigh att ge dig en kaka.
Hälsa att jag sa okej.
Hon är min guddotter.
Hur klipsk som helst, men hon pratar inte.
Nog om mig. Nu pratar vi om dig.
Jag behöver nåt som tillhörde din mor. En hårlock, en nagelbit...
-Det kan jag ordna. -Toppen.
Och så är det min avgift, förstås.
Jag vet att du inte är rik,
och det här täcks inte av nån försäkring.
Men jag gillar dig.
Jag ska föra din mamma tillbaka,
och du kan få göra mig en tjänst som betalning.
-Vad för tjänst? -Vem vet.
Nu behöver du en trollkarl. Ibland behöver jag en Shadowhunter.
När det blir vet jag inte så säkert.
Men då kallar jag på dig.
Vad sägs om det?
Luke, det passar säkert illa nu, men...
...du måste prata med Clary. Vi flippar snart ut. Hon behöver dig.
Jag behöver dig också.
Vi hörs snart, antar jag.
Hej då.
Hej!
Lugna ner dig.
-När du ringde... -Förlåt att jag missade middagen.
Jag vill flytta hem, mamma. Jag är dålig på att tvätta.
Skönt att du inser det. Din skjorta luktar hemskt.
Jag ville...
Jag ville bara säga dig att...
...jag verkligen uppskattar dig, mamma.
Kom. Jag har en stek. Den är för stor...
Hör på. Jag flyttar visserligen hem, men du får inte bli orolig
om jag är ute hela nätterna och sover på dagarna. Vi spelar ofta på natten.
Du behöver inte förklara för mig. Jag är bara glad att du är hemma.
Jag tänkte be hit Clary och hennes mamma på middag.
-Jag har inte sett Jocelyn på länge. -Ja.
-Jag frågar Clary. -Bra.
Du ville träffa mig?
Varsågod och sitt.
Vi har inte pratat om vad som hände i Benstaden.
Jag gjorde min plikt.
Så framstod det för Klaven, men jag såg bara en oförberedd soldat
som lät en brottsling ta ett av de Dödliga redskapen.
Vänta. Jag räddade dig.
-Borde jag ha låtit dig dö? -Ja.
Jag hade gett mitt liv för att skydda svärdet...
...precis som Tystbröderna. Nu måste fler soldater dö för att ta tillbaka det.
Det är din skuld.
-Jag ska göra allt för att få igen det. -För sent.
Jag skickar ett team för att se vad Järnsystrarna vet om svärdet.
Jag tar täten, ge mig order.
En soldat utan disciplin kan inte föra befäl.
Du är härmed avstängd från fälttjänst.
Hur är det?
Jag är avstängd.
-Alec... -Jag hörde att du överlämnade Camille.
Hur gick det?
Ärligt talat?
Det var hemskt.
Vi hade en lång historia, hon och jag.
Det är väl konstigt.
Inte alls. Säg vad du tänker.
-För upptagen för helarrunan? -Jag mår bra.
Inte alls.
Du har ont. Mycket ont.
Du hoppas att smärtan här övervinner smärtan där.
-Så enkelt är det inte. -Jag släppte in en demon.
-Inte ditt fel. -Vad ska jag säga till Clary?
-Jag kan inte möta henne. -Men du ska.
För det är sån du är, Alexander.
Det kanske tar ett tag, men jag har sett det. Jag gick till ditt bröllop.
Du rör upp himmel och jord för att rätta till det som är fel.
Vad gör du?
Ingenting.
Vad är det där för?
Jag gick till en magiker i Park Slope. Hon heter Iris Rouse...
-Du tänker väl inte... -Jag kan få tillbaka min mamma.
-Vår mamma. -Du får inte.
Hon var inte menad att dö.
Det var ett misstag. En slumpartad demonattack.
Jag vill ha mer tid med henne.
Jag också.
Men du vet inte vad som kommer tillbaka. Det finns risker.
Du kanske uppväcker en demon i Jocelyns skepnad.
"Kanske" sa du.
-Hon kan även komma tillbaka densamma. -Jag vet att du vill ha henne tillbaka.
Men du måste lita på mig.
Man ska inte återuppväcka de döda.
Okej.
Okej. Vad nu?
Vad är det?
-Vi brukade ju kramas jämt. -Gjorde vi? Och dessutom...
Oj, vad det stinker. Det är för mörkt här inne.
Vänta, låt bli!
Dra för gardinerna igen. Jag bränner mig så lätt.
-Simon, vad pågår? -Inget, jag mår bra.
-Säkert? -Ja.
Minns du tant Cheryl? Hon fick melanom.
-Det var en fräken. -Det börjar så, ja.
Åh, Simon.
Säg inte det.
-Är du smygdrickare? -Nej.
Efter allt jag gick igenom med mamma...
Herregud.
-Är det blod? -Ja.
Fejkblod. För bandet. Vi gör en...
-Ozzy Osbourne-grej. -Det låter hemskt.
Tja...
Jag har jobbat på sjukhus. Det luktar som riktigt blod.
Då ljög killen som sålde det till mig.
Okej.
Är inget av allt det här...
-...konstigt, tycker du? -Konstigt? Nej.
-Inte konstigt alls. -Vad som än pågår,
skärp dig.
-Jag spolar ner det här. -Nej, Becky. Ta inte...
Nej, låt bli. Vänta.
Aldertree kan inte bänka dig.
Det är redan gjort.
-Har Alec kommit hem? -Ja.
Han tar det här hårt. Har du talat med Clary?
Hon är okej. Hon håller det för sig själv.
Jag lagade mat, men hon ville inte äta.
Inte konstigt.
-Kom igen. Det här är för lätt. -Bli inte stursk.
Hur är det? Du har demonsåret på ryggen.
Om inte runorna hjälper, så få det fixat.
-Jag går till sjukvårdaren sen. -Gör det nu.
Ett team går till Järnsystrarna efter sorgeriten.
Det är inte sant.
-Du ville bli Järnsyster som liten. -Jag insåg att jag måste leva i celibat.
-När sticker vi? -Du går ingenstans med det såret.
-Aldertree låter dig inte. -Han får inte veta.
Iz.
Ja, du ser själv.
Izzy, gå och få det tillsett.
Vi har inte råd att ha en till bänkad.
Isabelle Lightwood... Vad förskaffar mig nöjet?
Jag vill begära att få leda uppdraget till Järnsystrarna.
-Blev du inte sårad vid demonattacken? -Ja, men det är läkt nu.
-Jag mår bra. -Ditt sår. Får jag ta en titt?
Jag har inte alltid varit diplomat.
Jag var fältsjukvårdare förut. Ibland längtar jag tillbaka.
-Jag är okej. -Du får inte gå utan undersökning.
Ett fult sår.
-Värker det? -Nej. Inte alls.
Det är giftinfektion.
-Så helarrunorna hjälper inte? -Nej.
Jag kan inte godkänna din begäran.
I hela mitt liv har jag velat träffa Järnsystrarna.
-Jag klarar det. -Det kan du faktiskt inte.
Inte med en giftinfektion.
Men det finns nåt som kan läka dig.
Rätt fort, faktiskt.
Jag tar det.
Det kallas yin fen.
Det är starkt. Jag rekommenderar det inte, men om du absolut vill gå...
Får jag?
Gärna.
Stryk det på ryggraden.
-Bättre? -Fantastiskt.
Du ska få en burk.
-Ja. -Men använd det sparsamt.
En gnutta räcker.
Hej.
-Du... -Säg inget.
Jag är så ledsen, Clary.
Jag skulle göra vad som helst för att ta tillbaka de där 30 sekunderna.
Att få din mamma tillbaka.
Alec...
-...vi kanske kan det. -Va?
Jag fann en magiker som påstår att hon kan. Men... det finns risker.
Jag följer med.
Om det finns ett sätt att få din mamma tillbaka,
måste vi försöka. Oavsett vad som händer, kommer jag.
Okej.
Då kör vi.
Ska du träffa dr Rouse?
Ja.
Hon väntar mig visst. Jag heter Clary.
Jag väntade dig verkligen. Men jag visste inte när.
Du tog med en gäst. Din pojkvän?
-Nej. -Nej.
Vad du än är, lämna vapnet utanför.
En magiker kan lätt genomskåda Shadowhunter-glamour.
Lugn. Ingen stjäl det från alkoven.
Tog du med din mors...
-Hennes hår. Ja. -Perfekt.
Leigh hjälper dig med pappersarbetet.
Pappersarbete?
Bara ett litet stick för att få blod till eden.
Till tjänsten vi talade om.
-Vilken tjänst? -Så var överenskommelsen.
-Det är okej. Jag vill göra det här. -Bra. Följ mig.
-Din vän kan vänta här. -Nej, jag lämnar henne inte.
Då går det inte.
Hans energi är för turbulent. Jag behöver lugn, och han är inte lugn.
Jag vill se dina referenser. Visa mig ditt märke.
Om en dam döljer sitt märke, finns det goda skäl till det.
Alec, det är okej. Jag lovar.
Hej.
Lägg din mors hårlock på bordet.
Fokusera så intensivt du kan på ett kärt minne av din mamma.
-Kan du det? -Ja.
Det stöter bort demoner som kommer nära hennes själ.
Sådär ja, Clary. Bra gjort.
Låt processen börja.
Raphael, du måste ge mig blod.
Jag vet att det är dagtid.
Jag kan inte kontrollera mig själv länge till.
-Hej. -Hej, mamma.
Jag tyckte att jag hörde dig här uppe.
Vad är det för fel? Du brukar älska min stek.
Och om du lämnar maten liggande, har vi snart råttor här igen.
Du har rätt, förlåt.
Becky sa att du har blod här.
Vad är det som pågår?
-Inget. -Du är med i en kult igen.
World of Warcraft är ingen kult.
Vad är det då?
Kom igen, vännen. Berätta för mig.
-Det här är inget vanligt problem. -Jag är din mamma.
Jag ska alltid älska dig, vad som än händer.
Jag är vampyr.
Nu är det sagt.
Du anar inte hur skönt det känns att äntligen...
Äntligen få lätta mitt hjärta.
Det här är ditt bästa spex nånsin.
Jösses. Ha fejkblod i ditt rum.
Mörkläggningsgardinen. Sover du i en kista också?
Nej, det är en kanot. Och blodet var äkta.
Det är koblod, och det är slut nu, och...
Jag är hungrig.
Du menar allvar.
Det var... Jag vet...
Jag vet hur konstigt det låter. Det började för en månad sen,
när Clary kom i lag med de där Shadowhunters.
Jag blev biten av en vampyr och dog. Och, jag vet...
Jag vet att det låter helknäppt, men mamma...
Du måste tro mig.
-Säg att du tror mig. -Jag tror dig.
-Verkligen? -Ja.
-Det ordnar sig. -Okej...
Ja. Det ordnar sig.
Allt ordnar sig.
Herregud.
-Fågeln! -Fokusera på din mamma, Clary.
Nej. Sluta!
Fint ställe.
Var har du dina leksaker?
Coola gälar.
En fågel kom inte tillbaka som den skulle, men...
Jag vill inte ta risken. Förlåt att jag slösat din tid.
Du har inte slösat min tid. Du är fortfarande skyldig mig en tjänst.
-Avtalet är brutet. -Nej, du avgav en blodsed.
-Ring när du behöver mig. -Jag behöver dig nu.
Du ska vara värd för en av mina finaste skapelser.
"Vara värd"? Vad menar du?
Jag talar om att föda ett barn. En trollkarlsbebis.
Släpp ut mig!
Magiker är på utdöende. Jag behöver unga kvinnor som du,
friska och starka, som min privata demon kan göra gravida.
Jag önskar att det fanns ett annat sätt, men Valentine försöker utrota oss.
Vi måste öka i antal.
Jag är Shadowhunter. En demon kan inte få mig...
Gravid? Jag har skapat ett elixir som gör det möjligt.
-Teet var drogat. -Tänk en trollkarlsbebis,
halvt demon, halvt Shadowhunter. Det vore nånting.
Mycket svårare att utrota.
När barnet är fött, raderar jag ut ditt minne.
Du kommer inte att minnas nåt.
-Bebisarna sover. -Jag söker efter Clary.
Vem?
Jag kom hit med henne. Du träffade henne. Var är hon?
Var är hon?
Vad har ni gjort med henne?
Du ser piggare ut.
-Jag sa ju det. -Har du sett Clary?
Hon är okej. Hon gick med Alec för några timmar sen.
-Den där magikern... -Magiker?
Berätta.
-Jag vill inte skapa problem för Iris. -Ingen fara.
Var det där ditt barn?
Ett av dem, tror jag.
Hon tar våra minnen. Jag minns små bitar...
Vänta, är ni fler?
Kvinnorna kommer och går.
Bebisarna placeras i hem där de tas omhand.
Försök att minnas. Vart tog hon Clary?
Alec!
Är det nån här?
Alec!
-Du tar övervåningen, jag bottenvåningen. -Okej.
-Var är Clary? -Släpp mig.
Var är hon?
Bättre kan du.
Nana! Nej.
Hej, raring.
Gå in igen. Lugn, jag bara leker med honom.
Slutlekt.
Sätt ner flickan.
Hon har det bättre hos mig än i den grymma världen.
Du kan rädda rödtoppen, men hon är ändå skyldig mig tjänsten.
Izzy.
Alec. Är du okej?
Vi måste hitta Clary.
Stanna där!
Vad var det?
Jag vet inte.
Jag såg en vision av en runa... så jag ritade den.
Det sköt solstrålar ur din hand.
Du har gåvor, jag vet, men det där var fantastiskt.
Var är runan?
Jag vet inte. Den är borta.
Vad som än hände, håller vi det för oss själva.
-Där är ni ju. -Är du oskadd?
Jadå.
Jag vet, men det är mycket viktigt att jag får prata med dr Hughes.
Nej, det är inget medicinskt akutfall.
Jo, faktiskt.
Nej, jag vet faktiskt inte vad som händer.
Så be honom ringa så fort han kan.
Tack.
Simon.
Jag...
Är du okej?
Isabell, du ser frisk ut. Läker axeln bra?
Ja. Tack.
Jag ser varken Simon eller Luke.
-Clary bad... -Klaven tog beslutet.
Jag klarar det inte, Jace.
Jo, det gör du.
Håll i mig, bara.
De överblivande intar sin plats vid de fallna.
De överblivande uttalar de fallnas namn.
Broder Micah.
Broder Jeremiah.
För vi är stoft och skuggor.
Jocelyn...
Mamma...
Jocelyn Fairchild.
Vila i frid.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson